DENGANG
Lilith prøver at bryde de 66 segl for at befri Lucifer fra helvede.
En pige, der hedder Anna Milton, flygtede fra et sikret hospital i går.
Dæmonerne er tilsyneladende ret ivrige efter at finde hende.
Pamela Barnes, det dygtigste medium i hele staten.
Englene snakker om dig. Du var i helvede, men Castiel trak dig ud.
Nogle tror, du kan redde os.
- Snakker du med engle? - Jeg overhører dem.
Nu ved vi, hvorfor dæmonerne vil have fat på dig.
Det her er Uriel. En specialist.
Goddag igen, Dean.
Kan du ikke genkende mig? Vi var ellers så fortrolige.
- I helvede. - Alastair.
- De kommer. - Det bagerste værelse.
Vi er kommet efter Anna.
- Vil I hjælpe hende? - Hun skal dø.
NU
Vil I have Anna?
- Hvorfor? - Flyt jer.
Jeg ved godt, hun aflytter jeres englesamtaler, eller sådan noget...
...men I behøver da ikke dræbe hende. - Bare rolig.
Jeg skal nok dræbe hende varsomt.
I er et par hjerteløse røvhuller.
Ja, det er vi faktisk. Og så?
Anna er en uskyldig pige.
Hun er langt fra uskyldig.
Hvad skal det betyde?
Det betyder, at hun er langt værre end det afskum, du ligger og boller.
Og giv os så pigen.
Beklager. I må finde en anden.
- Prøv netdating. - Hvem skulle stoppe os? I to?
Eller den her luderdæmon?
Cass, lad være. Jeg beder dig.
Det her har jeg ventet på.
Hvad f...
Kom her.
Anna? Anna.
Er de væk?
- Slog du dem ihjel? - Nej.
Jeg sendte dem væk.
Langt væk.
Vil du fortælle hvordan?
Det var bare noget, der skete.
Jeg ved ikke, hvordan jeg gjorde det.
Jeg gjorde det bare.
Hvad siger du?
Anna bliver mere og mere interessant for hvert øjeblik.
Det er jeg enig i. Hvad mente de med, hun ikke er uskyldig?
De vil meget gerne have fat i hende, ikke kun på grund af det med radioen.
Det der trylleri med blodet, det er fandme stærke sager.
Der er et eller andet med hende.
- Prøv at finde ud af noget. - Hvad har du tænkt dig at gøre?
Anna har måske nok sendt dem langt væk, men de vender tilbage.
Vi må se at komme i sikkerhed.
Jernvægge smurt ind i salt. Dæmonerne kan ikke komme herind.
- Hvilket i øvrigt er racistisk. - Skriv til en politiker.
Her.
- Hekseposer? - Ekstra sprøde.
De skjuler os for engle, dæmoner, alle.
Tak, Ruby.
Du må ikke miste den.
Nå, Anna, hvad spiller de på engleradioen? Noget vi kan bruge?
Der er stille.
Dødstille.
Godt. Det er overhovedet ikke bekymrende.
Er vi i problemer? Er I bange?
Nej.
Hej, Dean.
Bliv her.
Hold øje med hende.
- Hvordan har bilen det? - Den er i fin stand.
- Hvor er Bobby? - I den Dominikanske Republik.
- Ødelægger vi noget, betaler vi selv. - Er han på arbejde?
Det håber jeg. Eller også daser han i en hængekøje med en snavset kasket på.
- Nu har jeg det billede på nethinden. - Hvad fandt du ud af om Anna?
Ikke meget. Hendes forældre hed Rich og Amy Milton.
- Kordegn og hjemmegående husmor. - Fascinerende.
Men der står også noget her i rapporten.
Det viser dig, at den seneste psykiske hændelse ikke var den første.
Da hun var 2 et halvt år, blev hun hysterisk, når hendes far kom tæt på.
Hun var overbevist om, han ikke var hendes rigtige far.
Hvem var så? Blikkenslageren? Havde han lagt rør ind?
Makker, nu forveksler du igen porno med virkeligheden.
Anna sagde ikke noget om det. Hun blev bare ved med at gentage, -
- at hendes rigtige far var gal. Meget gal.
- At han ville dræbe hende. - Det er ret voldsomt for en 2-årig.
Hun gik til børnepsykolog, fik det bedre og blev helt normal.
Indtil nu. Hvad skjuler hun?
Hvorfor spørger du mig ikke bare direkte?
- Flot holdt øje med hende. - Jeg holder øje med hende.
Du har ret, Anna.
- Er der noget, du vil fortælle os? - Om hvad?
Englene sagde, du var skyldig i noget.
- Hvorfor sagde de det? - Det ville jeg også gerne vide.
Jeg ville gerne vide, hvorfor mit liv er blevet sløjfet, -
- hvorfor mine forældre er døde. Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg lover dig for, at jeg ville gøre alt for at finde ud af det.
Okay. Så lad os finde ud af det.
Hvordan?
Så er vi her.
Pamela. Hej.
- Sam. Sam? - Ja, det er mig. Sam.
- Sam, er det dig? - Jeg er lige her.
Ved du, hvordan jeg kan kende dig?
På din faste lille røv. Man kan slå smut på den.
Selvfølgelig ved jeg, det er dig, gnavpot.
Ligesom jeg ved, at det er en dæmon, og at den stakkels pige er Anna.
Og at du har beundret min krop.
Så pas på, knægt. Jeg har stadig bedre fornemmelser end de fleste.
- Anna. Hej. Jeg hedder Pamela. - Hej.
Dean fortalte, hvad der er sket. Jeg er glad for at kunne hjælpe.
- Det er pænt af dig. - Egentlig ikke.
Hvis jeg kan tage røven på en engel, så gør jeg det.
- Hvorfor? - De har taget noget fra mig.
Dæmonisk, ja. Men de er af plastik. Det er godt for min forretning.
Det får mig til at se mere ud som et medium, synes du ikke?
Nå, fortæl mig din historie.
Bare rolig.
Stille og roligt.
Nu tæller jeg ned fra fem til nul.
Når jeg når nul, så vil du være i en tilstand af dyb hypnose.
Mens jeg tæller ned, skal du bare slappe mere og mere af.
Fem, fire, tre, -
- to, en.
Dyb søvn.
Du slapper helt af i hver eneste muskel.
- Kan du høre mig? - Jeg hører dig.
Anna, fortæl mig -
- hvordan du kan høre englene. Hvordan sendte du dem væk?
Det ved jeg ikke. Jeg gjorde det bare.
Hvad er din fars navn?
- Rich Milton. - Udmærket.
Men jeg vil gerne have, du går endnu længere tilbage, -
- til dengang du var meget ung. Kun et par år gammel.
- Det vil jeg ikke. - Der sker ikke noget, Anna.
- Bare et enkelt blik. - Nej.
Hvad hedder din far? Din rigtige far.
- Hvorfor er han vred på dig? - Nej. Nej.
Nej! Nej!
- Tag det roligt. - Nej, han slår mig ihjel!
- Anna? Du er i sikkerhed. - Nej!
- Han slår mig ihjel! - Tag det roligt. Der sker ikke noget.
Dean, lad være.
Vågn op om en, to, tre, fire, fem.
Anna?
Er du okay?
Tak, Pamela.
Det hjalp.
- Nu kan jeg huske det. - Huske hvad?
Hvem jeg er.
Den følger jeg op på. Hvem er du?
Jeg er en engel.
I skal ikke være bange. Jeg er ikke som de andre.
- Det beroliger ikke mig. - Heller ikke mig.
Det var altså Castiel og Uriel, som kom for at hente mig?
- Kender du dem? - Vi var en slags kolleger.
Var de så dine chefer eller sådan noget?
- Nej, den anden vej. - Jamen dog.
- Men nu vil de slå dig ihjel? - En ordre er en ordre.
Jeg er sikker på, der er udstedt en dødsdom over mig.
- Hvorfor? - Jeg adlød ikke...
...og for os er det det værste, man kan gøre.
- Jeg faldt. - Og det betyder?
- Faldt ned til Jorden. Blev menneske. - Øjeblik. Jeg forstår det ikke.
- Kan engle blive mennesker? - Det er smertefuldt.
Prøv at skære din nyre ud med en sløvkniv. Det gjorde ret ondt.
Jeg flåede min nåde ud.
- Hvad for noget? - Min nåde. Det er kraft.
Jeg hakkede den ud og faldt.
Min mor, Amy, kunne ikke blive gravid.
Hun kaldte mig sit lille mirakel. Hun anede ikke, hvor sandt det var.
Så du glemte bare, at du var Guds lille soldat?
Jo ældre jeg blev, jo længere jeg var menneske, ja.
Jeg tror ikke, I forstår, hvor meget på røven vi er.
- Ruby har ret. Himlen ønsker mig død. - Og helvede vil bare have hende.
En engle i kød og blod, som man kan udspørge, torture, som kan bløde.
Du er et trofæ, og før eller siden...
...finder de dig. Himmel eller helvede. - Det ved jeg.
Og derfor skal jeg have den tilbage.
- Hvad? - Min nåde.
- Kan du det? - Hvis jeg kan finde den.
Og hvad så? Tager du så bare et stort hvæs af en guddommelig joint...
...og så er du pludselig en engel igen? - Noget i den stil.
Okay. Glimrende plan. Hvor er din nåde så henne?
Jeg har mistet den af syne. Jeg faldt med omkring 15.000 km/t.
- Faldt du helt bogstaveligt? - Ja.
Sådan at man kan se det? Som en komet eller et meteor?
- Hvorfor spørger du? - Se her. I marts '85...
...forsvandt en meteorit på nattehimlen over det nordvestlige Ohio.
Den blev set, ni måneder før Anna blev født.
Og hun blev født i den del af Ohio.
- Du er veltrænet af en nørd at være. - Jeg tror, det var Anna.
Og se her. Samtidig var der et andet meteor over Kentucky.
- Og det er hendes nåde? - Måske.
Fint, så har vi kredset det ind til en hel stat.
Det er da en start.
Sam, jeg er ked af det.
- Af hvad? - At have bragt dig i din situation.
Havde jeg vidst det, havde jeg holdt min fælde lukket.
- Vi må prøve at klare os igennem. - Ikke denne gang.
Du vil ikke ønske at komme på tværs af de her hære.
Det er ren Godzilla og Mothra. Den ene af dem får fat i os.
Hvad foreslår du så? At vi stikker fra Anna?
Glem det.
- Jeg ved godt, engle skræmmer dig... - Glem dem. Jeg er bange for Alastair.
- Alastair? - Du har mødt ham.
Han er helvedes forhørsmester. Som Picasso med et barberblad.
Og?
Du bør trække ham ud og smide ham tilbage i helvede.
Hvis ikke det var fordi, du er ude af form. Du er blevet slap.
- Nå, og hvordan kommer jeg så i form? - Det ved du godt.
Du ved godt, hvad du skal gøre.
- Jeg gør det ikke længere. - Sam...
Jeg sagde nej.
Så må du hellere bede til, at Anna kommer ind i kampen igen.
Ellers er vi alle sammen færdige.
Kom Pamela sikkert hjem?
Ja. Hun sagde, hun var ked af den. Efter sidste gang...
Det her er bare lidt for meget for hende.
Det kan jeg ikke fortænke hende i at synes.
I skulle gøre det samme.
Så kloge er vi ikke.
Må jeg spørge dig om noget?
Hvad vil de med mig?
- Hvorfor reddede de mig? - Beklager.
Englene taler ikke om det. Og det var efter, jeg faldt.
Det er noget andet, jeg vil spørge om.
Hvorfor faldt du?
Hvorfor ville du være en af os?
- Det mener du ikke. - Gør jeg ikke?
En flok sørgelige narrøve. Vi æder, skider...
...er forvirrede og skræmte. - Jeg ved det ikke. Loyalitet.
Tilgivelse. Kærlighed.
- Smerte. - Chokoladekage.
- Skyld. - Sex.
Ja, okay, der fik du mig.
Jeg mener det. Alle følelser, Dean. Selv de dårlige.
Det var derfor, jeg faldt.
Det er derfor, jeg vil gøre alt -
- for ikke at skulle tilbage.
Alt.
- Følelser er overvurdere, synes jeg. - Det er bedre end at være en engel.
Hvordan kan det være muligt? I er stærke og perfekte.
I tvivler ikke på jer selv. Eller på Gud. Eller på noget.
Perfekte. Som en marmorstatue.
Kolde. Ingen mulighed for at vælge. Kun lydighed.
Dean, ved du, hvor mange engle rent faktisk har set Gud?
- Set hans ansigt? - Jer alle sammen?
Fire engle.
Fire. Og jeg er ikke en af dem.
Ikke flere?
Hvordan kan så overhovedet vide, at Gud findes?
Det må vi bare tro på, og vi bliver dræbt, hvis vi ikke gør det.
Jeg var på Jorden i 2000 år.
Observerede bare.
I stilhed.
Usynlig.
Ude at rejse. Syg af hjemlængsel.
Bare afventende ordrer fra en ubegribelig far, -
- jeg på ingen måde kan forstå. Så du skal ikke sige til mig, at...
- Hvad er det, der er så sjovt? Hvad? - Ikke noget. Undskyld. Det er bare...
Jeg forstår dig godt.
Hej.
- Fandt du noget? - Det tror jeg.
Union, Kentucky. Jeg fandt nogle beretninger om et mirakel der.
I '85 var der en øde plet uden for byen.
Seks måneder senere stod der en fuldvoksen eg.
De siger, den ser ud til mindst at være hundrede år.
- Anna, hvad tror du? - Nåden.
Der, hvor den landede, kunne den godt have lavet sådan noget. Med lethed.
Så nådens nedslagsted. Det er ikke ødelæggelse.
- Det er... - Skabelse.
Hvad?
Ikke noget. Det er bare det, at der er en engel og en dæmon på bagsædet.
Det lyder som noget fra en dårlig vittighed.
Eller fra en sexnovelle.
Hallo. Virkeligheden. Porno.
Kalder du det her virkeligheden?
Det er smukt.
Det er her, nåden slog ned. Det kan jeg mærke.
- Er du klar? - Egentlig ikke.
Anna, hvad skal vi egentlig kigge efter?
Det er lige meget. Den er her ikke.
Ikke længere.
Nogen har taget den.
Vi har stadig hekseposerne. Jeg synes, vi skal tilbage til panikrummet.
- Og bliver der for evigt? - Jeg tænker bare højt.
- Kalder du det at tænke? - Så, så. Stop det nu.
Annas nåde er væk. Kan I forstå det?
Hun kan ikke beskytte os. Vi kan ikke kæmpe mod helvede og himlen.
Muligvis den ene part, men ikke begge. Ikke på samme tid.
Englene taler.
- Hvad siger de? - Det er mærkeligt. Som en optagelse.
En båndsløjfe. Den lyder:
"Dean Winchester giver os Anna inden midnat, eller også..."
Eller også hvad?
"Eller også kyler vi ham tilbage i helvede."
Anna, kender du til noget våben, som virker mod en engel?
Hvordan? For at dræbe dem?
Ikke noget vi kan få fingrene i. Ikke lige nu.
Øjeblik. Jeg foreslår, vi ringer til Bobby, får ham hjem...
Dean, hvad skulle han fortælle os?
Det ved jeg ikke. Men vi må finde på noget.
Hej. Klarer du den?
- Jeg prøver. - Ja.
Jeg er nok lidt bange.
Dean, -
- jeg vil godt takke dig.
- For hvad? - Alt.
- I havde ikke behøvet hjælpe mig... - Hej...
Lad os lige lægge takketalen på hylden, indtil vi rent faktisk har hjulpet.
Medaljer for blot at deltage er der ikke meget ved.
Det ved jeg nu ikke.
Måske fortjener jeg slet ikke reddes.
Det må du ikke sige.
Jeg adlød ikke. Lucifer adlød ikke.
Det er den værste forbrydelse.
Måske bør jeg bøde for det.
Tja, vi har alle gjort ting, vi må bøde for.
Nu skal jeg fortælle dig noget.
- Du vil ikke bryde dig om det. - Hvad er det?
For en uges tid siden hørte jeg englene tale -
- om dig, og om hvad du lavede i helvede.
Dean, -
- jeg ved besked.
Det var ikke din fejl.
Du bør tilgive dig selv.
Anna, jeg vil ikke...
Jeg vil ikke...
- Jeg kan ikke snakke om det. - Det ved jeg.
Men når du kan, -
- så er der mennesker, der gerne vil hjælpe. Du er ikke alene.
Det er bare det, jeg prøver at sige.
Hvad skulle det nu til for?
Det er vores sidste aften på Jorden.
Alt det der.
Du tager ordene ud af munden på mig.
Goddag, Ruby.
- Alastair. - Jeg må sige...
...at jeg er overrasket over at finde dig ude i åbent landskab.
Det er svære tider.
Det er det.
Leder du efter den her?
Din fjogede menneskeven gav mig den.
Behold den. Jeg er kommet for at snakke.
Om hvad? Om en dæmon der beskytter en engel?
Vi må se at få ophævet dit medlemskab.
Jeg ved godt, jeg ikke er månedens medarbejder, men det her?
Jeg har aldrig haft et ønske om at havne i den her suppedas.
- Hvorfor er du her, Ruby? - Jeg giver dig englen.
- Gør du? Til gengæld for hvad? - At jeg får lov at slippe.
Mig og Winchester-drengene. Dem begge to.
Det her har ikke noget med os at gøre.
Jeg har altid hørt, at du skulle være -
- en upålidelig, fej lille mær.
Det lever du op til.
- Hvad siger du så? - Det er interessant. Velovervejet.
Men...
Lad mig give dig -
- et andet tilbud.
Se nu der.
Det er så sødt, at aberne har tøj på.
- Jeg drømmer, ikke? - Ellers kunne vi ikke sludre sammen.
Eftersom I så kujonagtigt skjuler jer.
Du går normalt ikke løst rundt. Hvor er din chef?
Castiel? Åh, han...
Han er her ikke. Han har en svaghed. Han kan godt lide dig.
Tiden er gået, knægt. Vi vil have pigen.
Det ville jeg nok ikke prøve. Hun har fået sin nåde tilbage.
Hun er hundrede procent engel igen.
Det ville være godt gået, eftersom -
- jeg har hendes nåde lige her.
Vi kan ikke tillade, at helvede slår kloen i hende.
Hvorfor giver I hende ikke bare hendes englekraft igen?
- Hun begik en alvorlig forbrydelse. - Hvad? At hun tænkte selvstændigt?
Det er vores sag, ikke din. Hun er teknisk set ikke engang menneske.
Jeg kan vel bare godt lide at være røvirriterende.
Nej.
Der er noget mere.
Du har spist et stykke -
- af englekagen.
Har du ikke? Det har du.
Kan du ikke være ligeglad? Du er jo kønsløs dernede, -
- ligesom en Ken-dukke.
Det er sidste chance.
- Giv os pigen, eller også... - Eller også hvad?
Smider I mig tilbage i hullet?
- Du bluffer. - Det får vi se.
Det her er større end de planer, vi har for dig, Dean.
Du kan erstattes.
Nå ja, hvad fanden.
Så gør det da.
Du er tosset nok til at gøre det.
Hvad skal jeg sige? Jeg er ikke så let at knække.
Jo.
Det er du.
Man skal bare vide, hvilke knapper man skal trykke på.
Ved du, hvad problemet er med din generation?
Umiddelbar tilfredsstillelse. Alt skal være nu, nu, nu.
Ingen tålmodighed, ingen evne til at udføre godt håndværk.
Men jeg må sige, at din kniv her -
- et en udsøgt genstand.
Fortæl mig hvor du har fundet den.
Jeg har ikke været heroppe, -
- siden jeg var i Polen i '43.
Sandheden er, at jeg ikke kan fordrage det. Her er koldt.
Ingen stank af blod eller brændt hud.
Eller den lyden af flået hud, der blafrer. Hvordan kan du holde det ud?
Jo før du samarbejder, jo før kan jeg få afsluttet -
- den her afskyelige sag og vende tilbage til mine studier.
Men lad os ikke forhaste os. Lad os tage den tid, det tager.
Nyd øjeblikket.
Nu fjerner jeg den her, -
- men lad være med at prøve på noget.
Du når ikke ret langt.
Fortæl mig så hvor englen er.
- Nej. - Nej?
Nej.
Hvis jeg siger det, -
- slår du mig ihjel.
Men jeg vil gerne vise dig det.
Jeg ved snart ikke. Hvor er Ruby?
Hun er din helvedeveninde.
Er det ikke lidt tidligt på dagen til det der?
Klokken er 2 om natten et eller andet sted.
- Er du okay? - Ja, selvfølgelig.
Goddag, Anna. Det er godt at se dig.
Hvordan fandt du os?
Dean?
Jeg er ked af det.
Hvorfor?
Fordi de gav ham et valg.
De slår enten mig eller dig ihjel.
Jeg ved, hvordan de tænker.
Du gjorde dit bedste.
Jeg tilgiver dig.
Det er slut med at lave numre.
Slut med at flygte.
Jeg er klar.
Jeg er ked af det.
Nej. Det er du ikke.
Ikke rigtigt. Den følelse kender du ikke.
Vi kender hinanden. Men...
En ordre er en ordre. Det ved jeg.
Bare få det overstået.
Du krummer ikke så meget som et hår på den stakkels pige.
Hvor vover du at komme herind, -
- irriterende lille sår?
Fornærmer du mig?
Det gjorde mig ked af det.
Dit skinhellige, fanatiske pikhoved.
Vend dig om og gå bort.
Gerne. Bare giv os pigen.
Vi skal nok sørge for, hun bliver straffet godt og grundigt.
Du ved, hvem vi er, og hvad vi vil gøre.
Jeg siger det ikke igen.
Forsvind nu, eller vi smadrer dig fuldstændig.
Jeg tror, jeg tager chancen.
Beklager, lille ven. Løb du hellere hjem til din far.
Dean, Dean, Dean. Du skuffer mig.
Du var ellers så lovende et talent.
Nej!
Luk øjnene.
Luk øjnene!
Hvad venter I på? Skal I ikke have fat på Anna?
Medmindre, selvfølgelig, I er bange.
Det er ikke slut.
Sådan ser det ellers ud, hr. Kønsløs.
Er du okay?
Ikke helt.
- Hvor blev du af? - Jeg beklager forsinkelsen.
Jeg blev bare tortureret.
Det må jeg sige, Sammy. At føre dem alle sammen sammen på én gang, -
- engle og dæmoner, det var en rigtig god plan.
Når man bliver jagtet af både Godzilla og Mothra, -
- så er det smarteste at lade dem slås mod hinanden.
Det er jo bare pral.
Så er hun vel en eller anden meget betydningsfuld engel nu, ikke?
Hun må være lykkelig, -
- hvor end hun er.
Det tvivler jeg på.
Det er ufatteligt, at vi klarede det.
Igen.
Jeg ved, du hørte ham.
Hvem?
Alastair. Hvad han sagde.
Om at jeg var et lovende talent.
Jeg hørte ham godt.
- Er du ikke nysgerrig? - Dean, jeg er skide nysgerrig.
Men du taler ikke om helvede, og jeg vil ikke presse på.
Det var ikke fire måneder.
Hvad?
Det var fire måneder heroppe, men dernede...
Tiden er anderledes.
Det var snarere 40 år.
- Åh, Gud. - De...
De snittede og skar -
- og flåede i mig på måder, du...
Indtil der ikke var noget tilbage.
Og så var jeg lige pludselig -
- hel igen.
På magisk vis.
Bare så de kunne begynde forfra igen.
Og sidst på hver dag, -
- hver eneste dag, -
- kom Alastair hen -
- og gav mig et tilbud.
At slippe mig fri, -
- hvis jeg narrede sjælene.
Hvis jeg begyndte torturen.
Og hver dag sagde jeg til ham, at han kunne stikke sit tilbud skråt op.
Det sagde jeg til ham i 30 år.
Men så kunne jeg ikke længere, Sammy.
Jeg kunne ikke.
Så blev jeg sluppet fri.
Jeg slap fri og begyndte at flå dem i stumper og stykker.
Jeg har ikke tal på hvor mange sjæle.
Hvad jeg gjorde mod dem...
Dean...
Du holdt ud i 30 år. Så længe ville ingen andre have kunnet stå imod.
Hvordan jeg føler...
Den her...
Inden i mig.
Jeg ville ønske, jeg ikke kunne føle noget, Sammy.
Jeg ville ønske, jeg ikke kunne føle en skid.
[DANISH]